FELTÉTELEK
PEREMTÁVOLSÁG ÉS FURAT TÁVOLSÁG
A dübel alap töredezésének és megrepedésének elkerülése érdekében és azért, hogy a tiplikre és dübelekre nehezedő terhelés elnyelődjön, a perem- és a furattávolságra, valamint az építőanyag szélességére és vastagságára vonatkozó előírásokat be kell tartani. Műanyag dübeleknél általában a perem távolságot a dübel mélység kétszeresének vehetjük. Általánosságban a belső furatok közti távolság a dübelmélység négyszeresének felel meg.
FURATMÉLYSÉG ÉS DÜBELMÉLYSÉG
Néhány kivételtől eltekintve, a furat mélységének nagyobbnak kell lennie, mint a dübel mélységének. A dübel mélysége műanyag tiplik esetében megfelel az építmény anyagának felszíne és a tipli vagy dübel közötti távolságnak. A mélyebb furat elegendő helyet hagy a fúrás során keletkező pornak vagy a tipli végéből kiálló csavarhegynek, így biztosítja a megfelelő eredményt. A csavar minimális hosszát meghatározhatjuk, ha a csavar átmérőjét hozzáadjuk a tipli hosszának, az esetleges vakolatvastagságnak és a rögzítendő objektum vastagságának az összegéhez. Sok tipli csak akkor működik megfelelően, ha a csavar kiáll a tipli végéből. Egy tipli maximális teherbírását akkor kapjuk meg, ha a legnagyobb átmérőjű csavarral kombináljuk, ami legalább a saját átmérőjének hosszával kiáll a tipliből összeszerelés után.
FURAT TISZTÍTÁSA
A fúrás során vagy azt követően a port el kell távolítani a furatból. A nem kitisztított furatok csökkentik a rögzítés tartósságát! Ez különösen fontos a gyémánt fúróval készült furatok esetében. Azt is figyelembe kell venni, hogy nem minden dübel alkalmas rá, hogy ilyen módon készült furatokban használják. A furat sima fala miatt a dübelnek kicsi a tapadása ahhoz, hogy optimális legyen a teljesítménye. Ha ragasztóanyag injekciót is használunk, akkor rendkívül fontos a furat megfelelő előkészítése. A furat akkor áll készen a ragasztóanyag alkalmazására, ha tisztára söpörték és fújták. A dübel szárát ekkor lehet a furatba lassú köröző mozdulatokkal beilleszteni. Az előírt száradási idő elteltével a rögzítendő objektumot rátehetjük.
ÁTFOGÁSI TÁV
Egy dübel átfogási távja vagy hasznos hossza megfelel az eszköz azon részének, ami hozzáférhető, amikor a dübelt felszerelik egy objektum rögzítésére. A süllyesztett felszerelésnél az átfogási távot a használt csavar kiálló hossza határozza meg. Az áttoló felszerelésnél az átfogási táv maximális hosszát a tipli vagy dübel határozza meg. Ha a dübelezés alapját vakolattal vagy szigetelő anyaggal vonták be, akkor olyan csavart vagy áttoló dübelt kell választani, aminek a hasznos hossza átéri legalább a rögzítendő objektum és a köztes réteg vastagságát.
KORRÓZIÓ
A korróziótól védő cink réteg a beton dübeleken és csavarokon általában 5-8 mikron, áttetsző vagy kékes passzivált kezelésű bevonat. Ez megfelelő védelmet biztosít zárt, nem nedves terekben, mint például házak, irodák, iskolák, kórházak és boltok. A korrózió elleni védelmet tovább lehet növelni a felület tűzi horganyzásával. Ha a dübeleket és tipliket kültéren használják vagy olyan épületekben, ahová a külső levegő szabadon behatol - például szellőztetett falüregekben vagy tetőkön – vagy nedves helyen, akkor az acélrésznek 70-es osztályú A4-es rozsdamentes acélból kell lennie, 1.4401 vagy AlSI 1316. Klóros környezetben azonban, amilyen például a klórfürdő, speciális 1.4529 anyagtípusú rozsdamentes acélból készült dübeleket kell használni a feszültségkorrózió veszélye miatt.
TŰZÁLLÓSÁG
Ha tipliket vagy dübeleket használunk olyan elemek rögzítésére, amikre tűzvédelmi szabályok vonatkoznak, akkor a rögzített objektum tűzvédelmi tulajdonságait egy hivatalosan elismert testületnek kell ellenőriznie. A leellenőrzött termékeket tűzvédelmi igazolással kell ellátni, amin fel van tüntetve az időszak és a megengedhető terhelés.
ÚTMUTATÓ A NAGY TEHERBÍRÁSÚ DÜBELEKHEZ
Minden építészmérnök célja a gazdaságos és hatékony építkezés. Sok éven át egy nagyon konzervatív értékkel számoltak és ez volt a kritérium minden szerkezeti meghibásodásra. Nem különböztették meg a dübelekre ható erők különféle irányait és nem tettek különbséget a húzóerő, a nyomóerő és a nyíróerő között. A régi számítási szabályok gyakran elég nehéz építményekhez vezettek a túl nagy dübelek miatt, amiknek ennek megfelelően nagy volt a perem távolságuk is. A nemzeti és nemzetközi útmutatók megjelenésével most már van egy olyan számítási módszer, ami figyelembe veszi a dübeles kötések ellenállásának jellemző értékeit. A jellemző értékeket a kérdéses termékeken végzett tesztek révén kapják meg.
ÚTMUTATÓK
Az európai műszaki útmutatókat az Műszaki Jóváhagyó Szervezetek Európai Intézménye (angolul: European Organization for Technical Approvals, röviden EOTA) készíti el. Európában a műszaki leírások két csoportját lehet megkülönböztetni; az építési anyagokra vonatkozó európai termékszabványokat és az európai műszaki leírásokat. Ha egy termék megfelel egy európai szabványnak, akkor a gyártónak CE jelzéssel kell rendelkeznie.
Az európai műszaki leírások viszont olyan termékekre vonatkoznak, amikre nem nincs európai szabvány. A dübelek túlnyomó részére vonatkoznak ezek a leírások. Egy terméket akkor is el lehet látni CE jelzéssel, ha a gyártó letesztelteti az EOTA által jóváhagyott eljárásnak megfelelően. Az építési termékekre kb. 1500 európai szabványt készített az Európai Szabványügyi Bizottság (CEN).
A szabványok leírják, hogy milyen termékjellemzők kaphatják meg a CE jelzést, és hogyan kell azokat tesztelni. Olyan esetekben, amikor biztonsági és egészségügyi megfontolások is szerepet játszanak, egy értesített testületként is ismert harmadik félnek bizonyos teszteket és bevizsgálásokat kell elvégeznie. Az Európai Műszaki Engedély (ETA, European Technical Approval) különösen építési anyagokra vonatkozik, amelyekre nem készített szabványt a CEN. A résztvevő intézményeket vagy 'jóváhagyó testületeket' a tagországok nevezik ki. Az európai útmutatók alapján (ETAG, European Technical Approval Guideline), a gyártók benyújthatják a termékeiket ezeknek a testületeknek jóváhagyásra.
2014 óta az Európai Bizottsággal kötött megegyezés alapján, az EOTA fejleszti az ETAG útmutatókat és az EAD dokumentumokat, az EU építési termékekr szabályozására vonatkozó 305/2011 rendeletének megfelelően. Az előírásokról és fejlesztésekről további információk itt találhatók.
Az ETAG 001 helyére az EAD* 330232-00-0601 lépett. (*EAD = European Assessment Document – Európai Értékelési Dokumentum). Az Észak-Amerikában használt ACI 318 D Függelékében található számítási mód nagyrészt megfelel az európai ETAG C Függelékének. Mindkét módszer a beton teherbírás kiszámításának módszerén alapul.
ENGEDÉLYEK
Az ACI Code Standard, a német nemzeti építésügyi engedély és az ETA Európai Műszaki Engedély olyan dokumentumok, amik egy adott termék tulajdonságait tartalmazzák. Ezek garantálják, hogy a kérdéses terméket az előírásoknak megfelelően tesztelték. A leírt tulajdonságok között vannak a használatra vonatkozó technikai információk, perem és furattávolságok, az építési anyag vastagsága valamint a különféle meghibásodásokra vonatkozó jellegzetes erők. Egy ilyen típusú dokumentumra szükség van az építési dübelezések megtervezéséhez. Végül is egy épületet úgy kell megtervezni és felépíteni, hogy az építés és a használat során fellépő erőhatások ne okozzanak benne károsodást vagy túlzott deformálódást illetve ne omoljon össze. Ezért szükséges, hogy számításokkal igazoljuk az építmény megfelelő konstrukcióját. Az ETAG "betonban használt fémdübelek" (ETAG no. 001 1997 kiadás) fejezete leírja a teszt eljárásokat, a tervezési és számítási módszereket valamint az értékelési módot, ami alapján egy repedezett vagy repedésmentes betonba helyezett fémdübelhez megszerezhető az ETA. Ha kiadtak egy ETA igazolást egy termékre, akkor a terméken használható a CE jelzés.
KISZÁMÍTÁS MÓDJA
The ACI 318 D függeléke és az ETAG C függeléke három számítási módszert is tartalmaz. A C módszertől az A módszerig a számításokban egyre növekvő számú változó van. Általánosságban megállapítható, hogy az A módszerben a dübelre ható különféle erőket sokkal pontosabban meghatározzák, mint a B vagy a C számítási módszerrel.
A Az A számítási módszer a legterjedelmesebb és legrészletesebb számítási módszer, aminél minden lehetséges hibát és minden lehetséges terhelési irányt figyelembe vesznek. Az acéltörés, a dübel kiesése, a dübel alap törése, a hasadás, az oldalsó és fordított törések mind be vannak kalkulálva. Rá kell mutatni, hogy a számítási érték a minden terhelési irányra és minden szerkezeti hiba folyamatra kisebb, mint a dübelre számított érték, amit egy extrém helyzetre jellemző értékből határoznak meg.
B Szemben az A módszerrel, az egyszerűsített B módszer csak egy értékkel számol minden terhelési irányra. Ráadásul a hiba típusát sem veszik figyelembe. A C módszertől eltérően nem csak a peremtávolságra és a furat távolságra jellemző értékekkel számolnak, hanem a minimum értékekkel is.
C A C módszer a B számítási módszer egyszerűsített változata; egy értékkel számolnak minden terhelési iránynál. Ennél a módszernél a jellemző peremtávolságot és furat távolságokat figyelembe kell venni.
Minthogy az A módszer a legátfogóbb számítási mód, ez teszi lehetővé, hogy a leghatékonyabb rögzítési módot kiválasszuk. Ezért az A módszer az ajánlott számítási mód. Természetesen a többi módszer használatával is elérhetünk megbízható rögzítéseket, de a B és a C módszerekben sokkal kevesebb szempontot vesznek figyelembe. Ez gyakran kevésbé kedvező építészeti szemszögből a nagyobb peremtávolságok és furat távolságok miatt.
A fenti számítási módszerek eredménye, hogy egy adott kategóriába tartozó dübelezést választunk. Az engedélyekben 12 kategóriát különböztetnek meg a dübel alkalmazási területétől függően. Az első hat kategóriában – amiket opcióknak is neveznek – repedezett és repedésmentes betonra használt dübeleket találunk; a következő hat kategória csak repedésmentes betonra használható. Egy opció egy tesztleírásból áll, ami tartalmazza az alkalmazási paramétereket, mint például a beton erőssége, a beton állapota (repedezett vagy repedésmentes), terhelési irányok, perem és furat távolságok, a legátfogóbban az 1. opció esetében, a legkevésbé pedig a 12. opciónál.
Ezeket a teszteket a kérdéses dübel gyártója kezdeményezheti. Az említett számítási módszerek mindegyike négy dübel kategóriára vonatkozhat. Az A számítási módszer az, 1., 2., 7. és 8. opciókra vonatkozik. A B módszer a 3., 4., 9. és 10. dübel opciókra vonatkozik, míg a C módszer az 5., 6., 11. és 12. opciókra dübel vonatkozik. Az alábbi táblázat megadja a számítási módszerek, a dübel kategóriák és a felhasználási területek közötti kapcsolatot. Ha egy adott opció egy dübelre vonatkozik, azt a címkén jelezni kell.
![](/medias/IMG-02.png?context=bWFzdGVyfHJvb3R8MTcyODUxfGltYWdlL3BuZ3xoYjUvaDk1Lzg4MDg4NDM3MzkxNjYucG5nfGFmMzc2NzcxZDgzZThhYTc5MGVjODFiZmY4OGI4ZDVlYWFmMjI2ZGNlNzg5MGQ4NDk3MWZmYTE1MjgzYTU0Nzk)
Ccr = Minimum peremtávolság, ami egy dübel számára a táguláshoz szükséges
Scr = Minimum furat távolság, ami egy dübel jellemző erejéhez szükséges
Cmin = Minimális megengedhető peremtávolság
Smin = Minimális megengedhető furattávolság